Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: www.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
CHRISTOPHER ROBIN
"Globoko v stoletni Hosti ...
Se je mali Christopher igral s prijatelji.
Skupaj so se podajali na pustolovščine.
Vedno jim je priskočil na pomoč.
Ko so se znašli v godlji ...
Ali ko jih je ščitil pred strašnim slovonom.
A prišel je dan, ki se zgodi vsem otrokom.
Dan slovesa.
Vedno bom mislil nate, na kopnem, pesku ali produ."
Osredotočite se. Poslušajte drug drugega.
"Igra je zabavnejša, ko igrata se jo dva, kot midva.
Midva, večna prijatelja.
Naj je dež ali sonce, nič naju ločiti ne more.
Globoko v srcu vem, da četudi se ločiva,
vedno bova blizu."
V redu bo.
Zvenelo je neverjetno. Tigri smo izvrstni pevci.
Lepo, da ste vsi prišli. Ta pesem me vsakič znova gane.
Vemo, zakaj smo se zbrali. Danes je žalosten dan.
Prosil sem svojega prijatelja Sivka ... –To sem jaz.
Prosil sem ga, naj predlaga "risolucijo." –Resolucijo.
To sem tudi rekel. –Kaj je "risolucija?" –Po pesmi, ljubica.
"Christopher Robin odhaja. Vsaj mislim, da odhaja.
Nihče ne ve, kam, a odhaja.
Hočem reči "gre."
Nam je mar? Je, zelo.
Skratka, pošiljamo mu našo ljubezen. Konec."
Če bi kdo rad zaploskal, je zdaj pravi trenutek.
Krasno. –Christopher. –Prišel je.
Krasna pesem. –Nič posebnega ni.
Škoda, da je konec. Želim si, da bi še trajala.
Naj te ne zanese, Pu. Bila je dovolj dolga.
Ne pozabimo, da sem jo jaz naročil.
Zamisel pa je bila moja. –Jaz sem jo predlagal.
Po tem, ko sem se je jaz domislil. –Ne počniva tega v javnosti.
Nabral sem ti želodčke iz stoletne Hoste.
To so moji najljubši prigrizki.
Spominjali te bodo na stoletno Hosto. –Hvala, Pujsek.
Mislim, da mi bo Hosta brez težav ostala v spominu, a čuval jih bom.
Pogrešal te bom. –Tudi jaz tebe, Tiger.
Nikar preveč ne odrasti. –Fantiča bomo vsi pogrešali.
Kot je govoril moj prasovec Osgood ... Kaj je že govoril?
Češnje so moje. –Ni bilo to.
Je torta korenčkova?
Tiger ima najraje torto. –Lotil se je bom.
Raje imam hrustljav korenček. Kaj je narobe z zdravo hrano?
Dobra je za zobe. –Sladkor mi gre naravnost v šape.
Neustavljiv bom. –Previdno. –Poskakoval bom ...
Pridi, Ru. In poskakoval!
Pridi, Pu.
Kam greva, Christopher Robin? –Nikamor.
To je eden mojih najljubših krajev.
Sedlo je preozko.
Kaj počneš najraje na svetu, Pu?
No ...
Najraje imam, ko greva s Pujskom k tebi ...
Ti pa rečeš: Kaj pravita na nekaj malega?
Jaz pa rečem: Nič nimam proti nečemu malemu.
Zunaj pa je veseloben dan.
Tudi jaz imam rad to, a najraje počnem nič.
Kako se počne nič? –Ko te vprašajo:
Kaj boš počel, Christopher Robin? Ti rečeš: Nič.
Potem to tudi narediš. –Aha.
Ko ne počnemo nič, se pogosto izcimi nekaj najboljšega.
Pu, ne bom več počel nič.
Nikoli več? –V internatu tega ne dovolijo.
Pu, medtem ko me ne bo in ne bom počel nič,
boš včasih prišel sem? –Samo jaz? Kje pa boš ti?
Tu zgoraj bom. –Kaj, če me pozabiš?
Nikoli te ne bom pozabil, Pu. Obljubim.
Tudi ko bom imel sto let.
Koliko bom takrat star jaz?
99. Ti medvedji trap.
99.
"Prvo poglavje: Christopher Robin zapusti otroštvo"
Christopher, pridi! –Pohiti, dragec.
"Christopher!
Christopher Robin, mama je v avtu!"
Pazi nase.
Christopher Robin!
Osredotoči se.
"Tretje poglavje: Christopher Robin izve zelo žalostno novico"
Ti si zdaj glava družine.
"Peto poglavje: Christopher Robin spozna Evelyn"
Se boste usedli? –Hvala.
Mi boš pisal? –Seveda. Vsak dan.
"Sedmo poglavje: Evelyn ostane sama"
"Danes je 11. februar 1944. Kmalu se bo začela nočna bitka za London.
Dan je bil miren, noč pa ne bo mirna.
Uničili bodo nekaj stavb in ubili nekaj ljudi.
Med njimi bodo verjetno tudi ljudje, ki jih ...
Vse najboljše zate, vse najboljše, draga Madeline ... "
Tukaj Zebra-1-Charlie.
Kje so okrepitve?
Mama, kdaj se bo vrnil očka?
To je tvoj očka.
Dobro jutro. –Dobro jutro.
Dobro jutro. –Dobro jutro. Ste se lepo ...
Naj razmislijo o medeninasti dodatkih na omarah iz kostanjevine.
Zapisala bom. –Kje se je zataknilo z Glasgowom? –Sindikati.
Pa Manchester? –Čakajo material. –Birmingham? –Vedno zamujajo.
Smo pod vedno večjim pritiskom, da nižamo stroške. –G. Robin. –Ja?
Če zamenjamo drugi notranji okvir z bukovim lesom,
bomo plovnost povečali za 4 %. –Težo pa znižali za 0,2 %.
Kakšen je strošek? –Mogoče bomo prihranili kakšen peni.
Bodite še naprej marljivi. –Bravo. To radi slišimo.
G. Winslow! Lahko bi prišel k vam v pisarno.
Rad pridem sem in si umažem roke. –Ni še suho.
Vonj po usnju in marljivosti.
Raje sem tukaj, kot v svoji dolgočasni pisarni.
Kar zeha se mi.
Tukaj je moje mesto. Med pravimi moškimi.
In ženskami. Oprostite, vsakič pozabim.
Ja, sovražim pisarne. Raje imam fizično delo in ...
Pojdiva v vašo pisarno. –Ja, g. Winslow.
Za vami. –Kar izvolite.
Nadaljujte.
Celo jutro sem delal na tem.
Od vseh očetovih podjetji gre najslabše Kovčkom Winslow.
Sramota zame. A ni presenetljivo, saj smo bili v vojni.
Kdo ima danes čas in denar za počitnice?
Znižati bomo morali stroške. –Na tem delam ves čas.
Napredovali smo. Okrog 3 %.
Potrebujemo več kot 3 %, Robin. –Nasrkali bomo. –Kaj govorita?
Ne slišim. –Ne skrbite. Znam brati z ustnic.
Koliko, gospod? –Dvajset. –Dvajset!
20 odstotkov je nemogoče.
Rekel je: Dvajset sodkov hočem.
O čem se pogovarjata? –Mogoče naročata pijačo.
Vaš oče je tem ljudem obljubil dobre službe po vojni.
Vse bi naredili za to podjetje. Tako kot jaz.
Moj oče bo v ponedeljek sklical krizni sestanek.
Do takrat moramo znižati odhodke.
Ženi in hčerki sem obljubil, da bomo šli ta vikend na izlet.
Niste rekli, da bi vse naredili za to podjetje?
Imate sanje, Robin? –Prosim?
Izdal vam bom majhno skrivnost. Sanje niso brezplačne, Robin.
Iz niča ne nastane nič.
Če ta ladja potone, se vprašajte: Bom splaval ali potonil?
Kaj mislite, Robin?
Seveda bi zaplaval. –Pravi odgovor. Tudi jaz bi.
Zato bom ta vikend delal tudi jaz. Vsi se moramo lotiti dela.
Pomagal vam bo ta seznam ljudi, ki se bodo sprehodili po brvi,
če ne najdeva rešitve. Če vi ne najdete rešitve.
Vse je odvisno od vas, Robin.
Mojbog.
Kar tako naprej.
Christopher. Kar naprej delate, kaj pa igra? –Cecil.
Ko sva že pri igri, ravno sem govoril z vašo soprogo.
Nočem tečnariti, a še vedno čakam na tisti remi.
Ja, enkrat kmalu. –Komaj čakam, da vidim, kako igrate.
Madeline te je hotela dočakati, a ura je bila pozna.
Oprosti, zadržal sem se v službi. –Vem. Katherine me je poklicala.
Rekla je, da boste delali tudi med vikendom. Ne greš na podeželje?
Ne morem pomagati. –Kot vedno.
Živjo. Kaj imaš to?
Tvoja je. Našla sem jo na podstrešju.
Kup stvari iz časa, ko si bil mojih let.
Želodčki. Mislim, želodi.
Nič takega.
Ne bi bilo bolje, če bi počela kaj koristnega? Na primer brala?
Knjigo, ki so jo poslali iz internata, sem že prebrala.
Zelo sem učinkovita. –To je dobro.
Čez vikend bom tako prosta. Lahko bomo počeli, kar bomo hoteli.
Šli bomo v tvojo kočo, se igrali, kjer si se ti igral.
Sestavljanke, družabne igre ... –Hotel sem se pogovoriti glede tega.
Ta vikend ne morem z vama.
Ampak poletja bo kmalu konec. –Delati bom moral.
Z mamo bosta šli tja. –Nikoli te ne vidim.
Želim si, da ne bi moral delati, ampak sanje niso zastonj, Madeline.
Prislužiti si jih moraš. Iz ničesar ne nastane nič.
Razumem.
Potem obdrži te stvari.
Ja.
Mi lahko bereš?
Seveda. Ja.
"Viktorijansko obdobje je pomenilo vrhunec industrijske revolucije
in zenit Britanskega imperija." Dobro čtivo.
Sledila je po vladavini kralja Jurija,
pred vladavino kralja Edwarda ... " –Pravzaprav ... Očka ... –Ja?
Malo sem utrujena. –Prav.
Si prepričana?
Seveda.
Lahko noč. –Lahko noč.
Razmišljal sem. Jutri vama ni treba na podeželje.
Igrati se mora, ne samo učiti.
Šola Grayford je najboljša. Rekla je, da je vse prebrala.
Naredilo bo vse, da bi ti ustregla.
Tudi v Londonu so dobre šole. Veš, da noče v internat.
Jaz sem šel, ko sem bil njenih let.
To jo bo pripravilo na resnični svet in kariero.
Ni to najina dolžnost?
Kaj je? –Imaš sploh rad svoje delo?
Kaj ima to s tem?
Udarilo te bo po glavi. Enkrat se boš zlomil. –Evelyn ...
Če bom zdaj trdo delal, bo naše življenje v prihodnosti ...
Kakšno? Boljše? Slabše? Ni nama mar. Tebe hočeva.
To je življenje, Christopher. Ta vikend je tvoje življenje.
Tvoje življenje se dogaja zdaj. Pred tvojim nosom.
Živjo. Se spomniš mene? Tvoja žena sem.
Še nekaj. Že leta te nisem videla nasmejanega.
Želim si, da bi se zabaval in si dal duška.
Nisem se zaljubila vate zaradi tvoje kariere.
Ampak zato ker super plešem? –Pravzaprav ja, zaradi plesa.
In načina, kako si me držal. –Ne otežuj mi vsega. Žal mi je.
Svoj kovček bom nesel gor.
Kje je moj kovček? –Nisem ga spakirala.
Lepo se imej.
Adijo. –Adijo.
Pazi nase.
Se vidimo kmalu.
Zdaj ko imate čas, lahko odigrava remi.
"Dragi očka, nisem vedela, da tako dobro rišeš.
Mogoče lahko to risbo obesiš poleg moje? Tvoja Madeline."
Med.
Med! Kje sem?
Nič ne vidim.
Aha.
Dobro jutro, hiša.
Kako si danes?
Čas je, da se zlakotim z vadbo.
Gor, dol, dotik tal, da začutim ...
Gor, dol, naokrog, da začutim lakoto.
Pripravljen sem na jutranjo porcijo meda.
Av. Bolje se bom počutil, ko pojem malo meda.
Ojej. Nekdo je pojedel ves med.
Megleno jutro.
Če kaj vem, potem vem, da se v megli zlahka izgubiš
in da je težko najti pot domov.
Pujsek ima vedno skrit kakšen prigrizek.
Pujsek. Tukaj Pu.
Si doma?
Očitno ne.
Zajec! Si doma?
Tukaj Medvedek.
Sivko! Kje so vsi?
Kako je turobno in žalostno.
Sivko bi užival.
Je kdo tu? Me kdo sliši?
Kaj se je zgodilo z vsemi mojimi prijatelji?
Kot bi prišel do konca svojih misli.
Christopher?
Si tu? Jaz sem, Medvedek Pu.
Si se končno vrnil domov?
Razmisli.
Zdi se, da moram naprej tja, kjer še nikoli nisem bil,
namesto da grem nazaj tja, kjer sem že bil.
Christopher Robin mi mora pomagati poiskati druge.
Ali pomagati drugim, da najdejo mene.
V tem vrstnem redu bova iskala.
Christopher. Si tukaj? Tukaj Pu.
Je kdo tukaj? Tukaj Pu. Se skrivaš?
Postajam zelo zaspan.
To je videti kot postelja.
Le kje je Christopher Robin?
Kaj naj naredim? –Točno to.
Pu? –Christopher Robin!
Ne! Ne, ne, ne. Ne moreš biti tukaj.
To je nemogoče. Kriv je stres. –Ni stres.
V stresu sem. –Pu sem. –Evelyn me je toplo opozorila.
Rad imam, da mi je toplo. Toplo in udobno.
Zlomil sem se.
Totalno sem se zlomil. –Ne vidim zlomov.
Mogoče tu in tam kakšno gubo.
Pu. Tukaj si. Kako si lahko tukaj?
Šel sem skozi vrata, skozi katera se je pojavljal Christopher Robin.
In zdaj sem tukaj. –Ampak drevo, ki se ga spomnim,
je bilo za kočo v Sussexu, ne tukaj v Londonu.
Očitno je tam, kjer mora biti. –Ampak ni odprtine.
Ni vrat na drugi strani.
Očitno jih ne potrebujeva več. –Trapasta razlaga.
Hvala. Si vesel, da me vidiš, Christopher Robin?
Pozdravljeni.
Kaj skrivate, skrivnostnež?
Mačko. Vsekakor je mačka.
Obožujem mačke. Lahko ... –Te ne. Bolna je.
Divja je. Grize. Nameraval sem jo nesti v hišo, ji dati mleko.
"Stiskaš me." –Kaj je to? –Ste slišali moj glas? –Ja.
Stiskate me. S svojimi prošnjami, da igrava remi.
Kot otrok sem rad govoril iz trebuha.
Imava cel vikend. –Za kaj? –Za remi.
Mogoče jutri. –Z veseljem. Jutri? –Ja. Lahko noč.
Lahko noč. –Prijeten ...
Jutri. –Nehaj migati. Videl te bo. Lahko noč.
"Vidite?" –Ja.
Zelo je dober.
Ti res ne boš, Christopher Robin? –Ne.
Pu, kako si me prepoznal po vseh teh letih?
Niti malo se nisi spremenil. –Neznansko sem se spremenil.
Tukaj se nisi.
Še vedno ti gledaš ven.
Zdaj sem ves od meda. –Vidim.
Lepljiv sem.
Imaš zelo lepljiva tla.
Pu!
Kako velika hiša. Sam živiš tukaj?
Trenutno, po navadi ne.
Soproga in hčerka sta šli čez vikend na podeželje.
Zakaj nisi z njima?
Lepljiva reč. –Ostal sem zaradi dela.
Pravo vprašanje je, zakaj ti nisi v gozdu s svojimi prijatelji.
Nikogar nisem našel.
Nekoga pa tudi ne. Iskal sem ene in druge.
Je kdo tukaj? Pujsek? Sivko? Tiger?
Kje so vsi? –Točno to. Kje so Tiger, Kengu in Ru?
Zato sem prišel. Ne vem, kje so.
30 let nisem pomislil nanje.
Mi vsak dan pomislimo nate. –Lepo od vas.
Oprosti, Pu, ampak pozno je in imam veliko dela.
Ne morem ti pomagati. Imam rok. Bi lahko ...
Ti medvedji trap.
Lahko noč, Medvedek Pu.
Kaj hudiča je to? Pu? "–Ojej."
Pu! –Tvoja lestev se je zlomila.
To ni lestev, ampak polica. –Zato nisem mogel plezati.
Nimam časa za norčije. Delati bi moral in iskati rešitev.
Čeprav se mi rešitev zdi nemogoča.
Ljudje pravijo, da ni nič nemogoče, toda jaz vsak dan počnem nič.
Pu, nisem ... Pozabi.
Biti moram zbran. Zato moraš domov. –Ampak kako?
Sussex. Šla bova v Sussex.
Šel boš domov. Takoj.
Zelo je glasno, a ne na veseloben način.
Dobrodošel v London.
Pozdravljeni. Ste tudi vi na ekspoziciji?
Šmentana muha. –Pu!
Kaj si naredil? –Bo vse v redu z njim?
Pojdiva sem noter. Ne smeš pozdravljati ljudi.
Ne smejo videti, da se premikaš in govoriš. –Zakaj?
Ker ... Ker ... Drugačen si.
Ljudje ne marajo drugačnih stvari.
Torej naj ne bom takšen, kakršen sem? –Ne, bodi.
Zmeden sem. Mogoče zaradi lakote. –Pravkar si jedel.
Imaš prav. Mogoče nisem dovolj pojedel.
Pusti zdaj to. Bodi malo manj evforičen.
Pu-foričen? –Bodi poklapan. –Poklapan? –Ja.
Že vem. Igrajva se, da spiš. –Rad se igram. –Pokaži.
Tako? –Bravo. Ne premikaj se.
Christopher, kruli mi v želodcu.
Prigrizniva nekaj. –Nimava časa za to.
Nekaj malega. –Igrajva se, da spiš.
Kupite balone. –Lahko dobim balon? –Ne potrebuješ ga.
Vem, a rad bi ga imel. Prosim te.
Balon, prosim. –Katere barve? –Rdečega.
Rdečega, prosim.
Najlepša hvala. –Najlepša hvala.
Dobro jutro, gospod. –Dobro jutro. –Zakaj je v kletki?
Povratno vozovnico do Hartfielda v Sussexu. Hvala.
Daj mi malo prostora.
Vaša vozovnica.
Odrine čez dve minuti? –Točno takrat. –Hvala.
Balon je šel v tisto smer. –Hvala.
Oprostite.
Tam je.
Ti nisi nadlasica, kajne?
Christopher Robin! Še dobro.
Daj mi ga. –Moj je, vrni mi ga.
Najprej je bil moj. –To je res.
Za božjo voljo. –Ne morete kar tako vzeti medvedka odraslemu moškemu.
Christopher, lahko spet obrneš svet na pravo stran?
Je pisalo "med"? Greva lahko nazaj?
Se ne igrava, da spiš? –To je bil eden mojih krajših spancev.
Christopher, moj balon.
Ni ga več. Tako ali tako ga ne potrebuješ več.
Ampak zelo me je osrečil. Tebe ni? –Niti ne.
Vedno nosiš s seboj to aktovko? –Kaj?
Aktovko? Ja, običajno. Zakaj?
Je pomembnejša od balona?
Ja, pomembnejša je od balona.
Razumem. Je kot ... Odeja?
Ja, bolj kot odeja.
Kaj počne? –Kaj? V njej hranim pomembne stvari.
Pu, se lahko ukvarjaš sam s sabo? Imam pomembno delo.
Hiša, oblaki. Hiša, drevo.
Grm, človek, pes ... –Pu.
Kaj delaš? –Igram se igro. Imenuje se "Povej, kaj vidiš."
Lahko to poveš malo tišje?
Hiša, trava, drevesa, ribnik.
Ne vem, kaj je tisto. –Pu. –Aha, človek je.
Še tišje, prosim.
Oprostite, ta kupe je zaseden.
Počiva.
Prihranili bomo vsaj 322 funtov na mesec.
To je 14 %.
Še vedno ni dovolj.
Nekdo bo moral oditi. Nikoli mi ne bodo oprostili.
Žal mi je, Gary. "–Prispeli smo v Hartfield."
Hartfield!
Moj balon!
Pohiteti morava, Pu. –Ja. Poiskati morava najine prijatelje.
Ne, Pu. Vrniti se moram zaradi dela.
Bova vstopila? –Ne, Pu. Biti morava tiha.
Ne smejo naju videti. Ne dviguj glave.
Kdo je to? –Pu! –Ne more biti Pu. Jaz sem Pu.
Ne, to je Evelyn. Moja soproga.
Videti je zelo prijazna. –Saj tudi je.
Kdo pa je to? –Madeline. Moja hčerka.
Se lahko igra z nama? –Ne more.
Se nerada igra? –Vidiš, da dela.
Vidim. Ima tudi ona aktovko kot ti?
Nima. Pridi, Pu. –Bi ji bil všeč moj balon? Mogoče bi jo osrečil.
Kaj imaš s tem balonom? Baloni niso edini vir sreče.
Madeline je srečna, jaz pa sem srečen, da je ona srečna. Pojdiva.
Tako, Pu. Pripeljal sem te domov.
Ne greš z mano? –Ne morem. Vrniti se moram v London.
Ampak potrebujem tvojo pomoč. Izgubil sem vse prijatelje.
Mogoče so se vrnili in jim lahko pripoveduješ o svoji pustolovščini.
Z veseljem. –Pa pojdi.
Zbogom, Christopher. –Zbogom, Pu.
Kaj počneš, Pu? –Včasih, ko nekam grem in počakam,
nekam pride k meni. –V redu. Vso srečo.
Sreča mi bo prišla prav, saj sem medved z majhnimi možgani.
V redu. Zbogom. –Zbogom.
Prihajam, Pu.
Pu?
Pu!
Takšen je torej ta občutek. –Si se zataknil? –Tako kaže.
Meni so to dogaja kar naprej. Si se pravkar najedel meda?
Ne, Pu. Nisem se pravkar najedel ...
Še vedno je tukaj. Stoletna Hosta.
Zjutraj si nisem mislil, da bom tukaj.
Je vedno tako turobno?
Ne bi rekel. –Le kje bi lahko bili?
Upal sem, da boš ti vedel. –Kako, saj me ni bilo več let?
Ampak ti si Christopher Robin. –Tako je.
Najbolje, da se tega lotiva sistematično.
Prav, poiščiva matico. –Ne, Pu.
Hoditi morava v eno smer, da se ne izgubiva. Še posebej v megli.
Jaz vedno pridem tja, kamor grem,
ko hodim od tam, kjer sem bil. –Res? –Tako jaz to počnem.
Lačen sem. –Pohiti, Pu. Tako počasi ne bova prišla nikamor.
Ti je kaj znano? –Megla. –Razen megle.
Šmentana muha. –Kaj je narobe? Pu.
Slovoni in nadlasice ne obstajajo. –Seveda obstajajo.
Nisi videl znaka?
Pu, grozljive pošasti, ki so podobne slonom in podlasicam,
katerih plen je sreča, ne obstajajo. Pridi.
S čim se ukvarjaš? –Sem vodja oddelka za učinkovitost
v podjetju, ki izdeluje kovčke. –Potem imaš tam veliko prijateljev.
Mnogi se zanašajo name. –Torej ja? –Ne dojemam jih kot prijatelje.
Da mi ne bo težko, če jih bom moral odpustiti. –Kje jih boš pustil?
Ne vem, Pu.
Si tudi mene odpustil?
Verjetno sem.
Pridi, Pu.
Kaj je to? –Kompas. Iz vojne. Še vedno ga nosim s sabo.
Ga lahko pogledam? –Ja.
Bova sledila tej pripravni puščici? –Zelo dobra ideja.
Počakaj. Pu. Iti morava proti severu.
Aha, sever.
N pomeni sever. –To torej pomeni.
Ni to isti znak? Si prepričan, da še vedno hodiva proti severu?
Naj pogledam. –Nisi gledal? –Nisem, ko sem začel slediti tem stopinjam.
Pu, to so najine stopinje. Hodiva v krogu.
Samo kompasu bi moral slediti.
Ampak pripeljal naju je do slovona in nadlasice. –Ne obstajata.
Ne bi ti smel zaupati te naloge.
Oprosti. Pospravil ga bom v reč za pomembne reči.
Moji papirji. Nenadomestljivi so. Nikoli si ne bom zapomnil vsega tega.
Pu, imaš prav. Res si medved z majhnimi možgani.
Winslow me bo pojedel za zajtrk. –Nadlasica te bo pojedla za zajtrk?
Ja, nadlasica me bo pohrustala. –To ne zveni zabavno.
Tako je v resničnem svetu. Življenje niso samo baloni in med.
Si prepričan? –Medvedji trap.
Ne vem, zakaj si se vrnil. Nisem več otrok.
Sem odrasel človek z odraslimi odgovornostmi.
Ampak ti si Christopher Robin.
Nisem. Nisem tak, kakršnega se me spomniš.
Žal mi je, imaš prav. Prav je, da me odpustiš.
Zaradi učinka in ovitosti.
Učinka in ovitosti? Ne, učinkovitosti.
Pu?
Medvedek Pu?
Nimam časa za to. Pu!
Pu, kje si? Kam si šel, trapasti medved?
Nisem te hotel prestrašiti. Pu! Tiger? Sivko? Je kdo tukaj?
Slovoni in nadlasice ne obstajajo. Niso resnični.
O, ne. Jaz že nisem slovon.
Oni so tam zgoraj, jaz pa sem tu spodaj.
Pu! Naj mi kdo pomaga.
Odlično.
"Ti si zdaj glava družine.
Že leta te nisem videla nasmejanega.
Sanje niso zastonj. –Nekega dne se boš zlomil.
Vprašajte se: Boste zaplavali ali boste potonili?
Včasih je prav, če ne počnemo nič.
O, ne! Christopher!
Ne! Vrni se!
Počni nič. Počni nič."
Pu!
Je kdo tukaj?
Kakšno srečo imam. Slovon. Gleda svoje kosilo.
Sivko, nisem slovon! –Ni pomembno. Tako ali tako me nese proti slapu.
Kmalu me ne bo več. –O, ne, slap!
Plavaj. –Tako ali tako ne bo nihče opazil. –Plavaj!
Grem, kamor me nosi voda. –Ne skrbi. –Ne skrbi me.
Ne moreš spremeniti neizbežno. –Ne obupaj! Rešil te bom.
Bomo videli.
Saj res, zrastel sem.
Sivko! –Smeješ se moji nesreči. Tipično za slovone.
Zdravo, Sivko. –Zdravo, slovon.
Nisem slovon. Sem Christopher Robin.
Vedno sem te skušal spraviti v dobro voljo.
Ne spomnim se, da bi bil kdaj dobre volje. –Kaj si počel v vodi?
Običajno vetrovno jutro.
Zbudil sem se, bilo je vetrovno, in veter me je odpihnil v reko.
Gotovo ve, da ne znam plavati.
Spet ta zvok. To so tvoji slovoni.
Kličejo te domov. –Pridi, Sivko. Pridiva zadevi do dna.
Jaz sem že na dnu.
Lepo od tebe, da si me ugrabil.
Počasi napredujeva. –Nisem mislil na to.
Poglej. Sovina hiša je spet padla z drevesa.
Spet ta grozni zvok. –Mislim, da je za hišo.
Pojdiva raziskovat. –Na najinem mestu ne bi šel tja.
Slovoni ne obstajajo.
Glej. Samo stari vetrokaz je.
Super. Zdaj ima še orožje.
Sove ni videti. Le kaj se je zgodilo?
Ko bi bil tu Christopher Robin. –Jaz sem Christopher Robin.
Potem bi moral vedeti.
Poglejmo. Videti je, da so bili vsi tukaj.
Zajec. Nekdo je poskakoval.
Tiger. –Videti je kot katastrofa. Zakaj me niso povabili?
Mislim, da se je vetrokaz odtrgal, ko je hiša padla z drevesa,
in začela spuščati hrup, oni pa so mislili, da je slovon, in pobegnili.
Glej. Lupine želoda. Cela sled. –Slediva jim, pa bova našla Pujska.
To je ...
Oprosti, prijatelj. Pridi. –Ravno mi je postalo udobno.
Pojdiva poiskat Pujska. –Zbogom, vedro.
En želod.
Še eden.
Ni ti treba reči za vsakega, ki ga najdeš.
Kdo je? Kdo je tam? –Nihče.
Sivko! Še dobro, da si ti.
In slovon.
Pujsek, jaz sem. Christopher Robin.
Ne premikaj se, Sivko, pa naju mogoče ne bo pojedel.
Pujsek, bi ti slovon ponudil želod?
Bi, če bi me hotel zvabiti.
Grozno dolge noge ima. –Pujsek, nisem te hotel prestrašiti. Daj no.
Ni me stran, ni me strah.
Na smrt me je strah.
Hitreje moram teči. Želodi me ovirajo, a ne morem jih izpustiti.
Prihaja. –Pujsek, glavo imaš polno puha.
Pripeljal si ga k nam. Zakaj se skrivamo, če si ga pripeljal sem?
Pozdravljeni. –Ne premikajte se. Slovoni te ne vidijo, če si pri miru.
Vidim vas. –Tega nisi videl. Vrgel se bom nate.
Tiger! Jaz sem, Christopher Robin.
Dobro poglej. –Velikan je. Ogromen je. Gromozanska pošast.
In čuden vonj ima. –Ne glej ga v oko.
Povsod ima dlake. –Tudi v ušesih.
Ima zaskrbljene oči. –In ogromen nos. –Gnusen je.
To boli. –Očitno je slovon.
Slovon je bil tvoj stari vetrokaz.
Si pojedel Puja?
So ga ugrabili? So pošasti pojedle Puja?
Pošasti ne obstajajo. –Seveda obstajajo.
Laže! –Christopher Robin nikoli ne bi rekel tega.
Ampak jaz sem Christopher Robin. –Pomagajte mi. –Dokaži.
Christopher Robin bi znal ustaviti slovone.
Imaš pravo, Ru. Ne bom vas izneveril.
Čas je, da jaz, Christopher Robin, porazim slovona.
Tam je! Stoj, slovon!
Pridi, Sivko. Ti boš priča. –Seveda. Žrtvoval boš osla.
Stopil ti bom na hrbet.
Slišim ga. –Proti čistini gre.
Sedel bom tukaj, dokler se ne pojavijo.
Izvlekel je meč. –Kaj se dogaja? –Izvlekel je meč.
Slovon! –Videl ga je! –Zveni vznemirjeno. Ne vznemirjaj ga.
Ne boš strašil mojih prijateljev!
Nikogar ni. –Nekaj je očitno tam. Slišite? –Za drevesom je.
Tu imaš, slovo. Ujel me je. –Mislim, da ga je prijel za nogo.
Slovon kriči. –O, ne! Napada me!
Po meni je!
Christopher Robin. Ti si!
Spet se igra. –Ga vidiš, Sivko?
Mislim, da naju je obkolila cela čreda.
Kako zvenijo, Sivko? –Tako.
Grozljiv zvok! –Glasneje, Sivko.
Zledenela mi je kri. –Slovon ima srečo, da me potrebujete tukaj.
Bravo, Sivko. Samo tako naprej. –Končno sem v nečem dober.
Pa je šel rep. –Zmagal bo. –Mislim, da imaš prav.
Potem je gotovo zares Christopher Robin!
Ne vidim, kaj počne slovon, ampak zveni grdo. –Zelo grdo.
Ne bojim se te, smrdljivi slovon!
Zavladala je tišina. Ne vem, kateri je ostal na nogah. –Ni jasno.
Nekaj hodi proti nam. Prosim, da je Christopher Robin.
Smo zmagali? Mama, kaj se dogaja?
Nekaj prihaja. –Ga vidiš? –Vidim.
Kakšen je videti? –Manjši, a postaja vedno večji.
Christopher Robin! Zmagal je! –Porazil sem slovona.
Vedeli smo, da ga boš zmikastil. –To zmore le Christopher Robin.
Pogrešali smo te. –Tudi jaz vse vas. Zelo.
Lepo si zrastel. –Vesel sem, da smo spet vsi na kupu.
Kje je Pu? –Seveda, Pujsek. Pu ...
Izgubil sem ga. –Kako? –Združimo moči.
Poiščimo ga. Tigri so najboljši v iskanju.
Ti si Christopher Robin. Našel ga boš. Nekje.
Nekje? Tako je, Ru. Pu čaka, da nekje najde njega.
Mislim, da vem, kje je nekje.
Tam je. Čaka te.
Zdravo, Pu. –Zdravo, Christopher Robin.
Zelo mi je žal, Pu. Ne bi smel kričati nate.
Nič hudega, sem medved z majhnimi možgani.
Ne, Pu. Ti si medved z zelo velikim srcem.
Vsi so v redu. Rešil sem jih pred slovonom, torej pred sabo.
In Sovin vetrokaz. –Žal mi je, da nisem bil tam.
Ampak vesel sem, da sem bil tukaj in te čakal.
Hvala, da si me čakal, Pu.
Vedno je sončen dan, ko je Christopher Robin razigran.
Kaj pa vem.
Nisem več tak kot včasih. –Seveda si. Naš prijatelj si.
Poglej, kako si danes vse rešil. Naš junak si.
Nisem junak, Pu. Izgubljen sem.
Ampak našel sem te. Kajne?
Spet me stiskaš.
Ju lahko zbudimo?
Pu. Jaz sem, Pujsek.
Zbudi se. –Dobro jutro, Pujsek.
Ne, ne, ne! –Kaj je?
Danes je jutri. –Po navadi je danes.
Seveda, a to pomeni, da sem zaspal, moram biti v pisarni ob ...
Kako sem lahko to dopustil? Kje je moja torba?
Sova, morala bi zaskovikati. –Ne skrbite.
Moj stari stric Orville je govoril: Skrb prinaša zaskrbljenost.
Ali je bilo "Zaskrbljenost prinaša zmedo?"
Ti prinašaš zmedo. –Posušili smo vse tvoje stvari.
Tiger mi je pomagal. –Tako je. Izvoli. –Hvala.
Ne bi smel pozabiti aktovke s pomembnimi stvarmi.
Žal mi je, da moram iti, a predolgo sem se zadržal.
Pu, izvoli. Če boš nekoga izgubil, ga boš lahko našel.
Hvala, Christopher Robin.
Ti pa vzemi balon. Za Madeline. –Kaj je Madeline?
Je pomembnejše od tvoje reči za pomembne reči?
Seveda, Madeline je moja hči. Ona mi pomeni vse na svetu.
Zakaj potem ni s teboj?
Veliko dela ima, Ru. –Ubožica. –Ne, rada dela.
Mudi se mi. Lepo vas je bilo spet videti.
Zbogom, Christopher. –Zbogom!
Oče? Si to ti?
Sem. –Kaj počneš tukaj?
Bil sem ... –V gozdu.
Tako je, grozno mi je žal, ampak ...
Zdravo. Iti moram.
Ne moreš ostati? –Ne morem, ljubica. Zamujam na sestanek ob 11 h.
Zelo mi je ... Madeline!
Oprosti, draga. Nisem hotel, da me vidi. Uloviti moram vlak.
Potem pohiti. –Obstaja zelo dobra razlaga za vse to.
Sama ušesa so me. –Bil sem ...
Malo je zapleteno. Ne morem zdaj.
Razmišljala sem, da bi z Madeline dlje ostali tukaj.
Misliš, da je tako najbolje? –Ja. –Kako dolgo? –Ne vem.
Evelyn. –Zamudil boš vlak.
Je vse v redu? –Vse je popolno.
Vidim.
Težko si je predstavljati tvojega očeta kot otroka, kajne?
Si prepričana, da je nekoč bil otrok? –Sem.
Precej sem prepričana.
Žal mi je, da ni mogel ostati. Tvojemu očetu ni lahko.
Potem bi moral preživeti vikend z nama. Bolje bi se počutil.
Ni vedno tako preprosto.
Ampak vrnil se bo k nama. Vem, da se bo.
Kmalu grem v internat. Nimamo veliko časa.
Zato bi se morala igrati. –Igrati?
Ja. Pričakujem, da se boš vrnila umazana.
Ja. Igrala sem bom bolje in močneje kot katerikoli otrok doslej.
Lahko pa se samo zabavaš. –Ja, zabavam.
Kako se to počne? –Raziskuj.
Prepričana sem, da je tvoj oče tu našel marsikaj za igro.
Danes se ne počutim kot Pu. –Prinesel ti bom čaj in med.
Dobra zamisel, Pujsek.
Zdaj pa vozel. To je najpomembnejši del.
Premočen je. –Sivko, nekaj imaš na hrbtu.
Zaščita pred dežjem. Kaj misliš? –Vem, kaj mislim jaz.
To so pomembni papirji Christopherja Robina. –Kaj si spet ušpičil, Tiger?
Narediti sem moral prostor v torbi za resnično pomembne stvari.
Stvari, po katerih se nas bo spominjal, ne pa papirje.
A brez njih ga bodo nadlasice pojedle za zajtrk.
O, ne! Pu, kaj pa zdaj?
Drevo, ovca, krava.
Ženska s psom.
Drevo.
Ovca.
Krava.
Most.
Je vse zategnjeno? –Seveda. Uporabil sem Tigrov vozel.
Najmočnejši vozel, kar jih je. –Sem zdaj videti kot korenjak?
Videti si kot žalostna hiša.
Pu, si prepričan, da moramo v Lon Don? –Sem.
Christopher Robin nas vedno pride rešit.
Čas je, da mi rešimo njega. –Verjetno so ga že pojedli.
Potem pojdimo. –Imam samo eno hitrost. –Za vama sva, Tiger.
Ne vem, ali bom šel. Mogoče bom ostal.
Vsekakor bom ostal. –Pujsek, pridi, potrebujemo te.
Potrebujete me?
Če me potrebujete ... –Vedno te potrebujemo, Pujsek. –Hvala, Pu.
Počakaj, da vidiš London. Poln je balonov.
Madeline Robin servira za zmago na Wimbledonu.
As! Zmagala je. Občinstvo je navdušeno.
"Na kateri strani je Wimbledon? –Tiho."
Je kdo tam? "–To je Madeline.
Mečkaš papirje." –Je kdo tam?
"Ne ve, da smo tukaj. –Tiho, Pujsek.
Av. –Dobra je." –Kdo je tam? "–Vrzi jo nazaj.
Ne potiskajte me."
Zdravo. Čestitke za Wimbledon.
Ti si gotovo Madeline.
Nevarnost. –Zelo mi je žal. –Nismo te hoteli zmotiti med igro.
Govorite. –Jaz? Jaz ne govorim.
Zdaj verjetno govorim.
Tebe se spomnim. Ti si medved iz očetovih risb.
Medvedek Pu, krajše Pu.
To sta Pujsek in Sivko.
Počakajte me.
Ojej. –Jaz pa sem Tiger! T-l-G-E-R-R-R.
Kaj je to? –Lepo, da si vprašala.
Ne spet pesem. –Tiger je krasen, ker so tigri krasni.
Glavo imajo iz gume, na zadnjici pa vzmet.
Odbijajo se in poskakujejo. So zabavni, zelo zabavni.
Najbolj krasna stvar glede Tigra je, da sem edini.
Pogosto to počne. –Edini sem.
Pozdravljeni. –Te je rdeči balon osrečil?
Mene baloni zelo osrečijo.
Si mi ga ti prinesel? –Ne, ampak Christopher Robin.
Moj oče je bil s tabo? –Ja. Pomagal mi je poiskati prijatelje.
In rešil nas je pred slovonom. –Pred kom?
A pustil je pomembne papirje. Mogoče sem jaz malo kriv za to.
Si. –Zato gremo na "ekspozicijo" v Lon Don.
Če mu ne odnesemo papirjev, ga bo nadlasica pojedla za zajtrk.
Nadlasica? Misliš Winslow?
Tako je. Nadlasica. –Strašno bo vesel, ko jih dobi nazaj.
Skočimo! Ne smemo zapravljati časa. –V katero smer?
Christopher Robin je rekel, da moramo na sever.
London je v resnici na severozahodu.
Železniška postaja pa je na jugu. –Ne vem, kje je jug. –Jaz vem.
Zamižal bom. –Hitri smo. –Hitrejši smo kot na večini ekspozicij.
Lepo je čutiti veter v krznu. Poženi, Madeline.
Maddy! Si za limonado?
Zapomnite si, spimo. –Tigri so najboljši spalci.
Vozovnico za London, prosim. –Pet šilingov, prosim.
Tu je moje mesto. Super.
Hvala. –Hvala. –Hvala.
Se ta svet kdaj upočasni? –Igrajte se, da spite.
Zdravo, gospodična. –Zdravo. –Vam lahko kaj postrežem?
Pet skodelic čaja, prosim. –Seveda.
In mleko, sladkor ... –In med.
In med, prosim. Veliko meda.
Igra se imenuje "Povej, kaj vidiš." Začni, Pujsek.
Paniko, skrb, katastrofo.
Hitrost, nevarnost, nepremišljenost.
Nečastnost, sramoto, ponižanje. –Tudi tako se jo lahko igraš.
V internatu ne bo tako zabavno, Pu.
Kaj pa, če ne greš v internat? –Če očetu uspem prinesti papirje,
bo mogoče tako srečen, da me ne bo poslal tja.
Sanje niso zastonj, Pu. Boriti se moraš zanje.
Nič ne nastane iz ničesar. –Lahko.
Ko počnemo nič, se pogosti izcimi nekaj najboljšega.
Kaj? Kdo ti je to rekel? –Christopher Robin.
To sploh ne zveni kot moj oče.
Rekel je tudi, da mu tvoja sreča pomeni največ na svetu.
Ja. –Res je.
Ustavite dvigalo, prosim. –Ja, gospod. –Hvala.
Ste pripravljeni na predstavitev? –Ja, vse je tu notri.
Vidimo se na plesišču. Računamo nate.
Kdo so ti ljudje? –Kakšen hrup. –Dobrodošli v Lon Donu.
Zakaj nihče ne poskakuje?
Kovčki Winslow, prosim. Na Torringtonovo ulico, prosim.
Kot boste rekli, gospodična.
Nimamo celega dneva.
Kaj je to? Tisti Tiger me gleda, jaz pa sem edini Tiger!
Kaj počneš? –Tiho, Tiger.
Videl sem nezaslišanega sleparja. –Kaj praviš? –Nič.
Pogovarjam se z igračami. –Še eden. Oči ima preblizu.
Poglej ta trapasti nos in povešena ušesa. –Ni videti, da spimo.
Poglej to lažno liso.
Slepar!
Pomiri se. –Ni čas za spanje, Madeline.
Pogledal ga bom naravnost v oči. –Ne bo se ustavil. –Ne.
Sledite tistemu Tigru.
Ušel vam bo.
Dobro jutro. Hvala za vožnjo.
Ste vsi v redu? –Čez drn in strn.
Ne čutim prstov na nogah. –Kako zabavno. Ponovimo!
Krasno. Najlepša hvala.
S tem se preživljam. –Kaj se dogaja? –Še dobro, da ste prišli.
Mislim, da se nismo dobro igrali, da spimo. –Primite jih.
Se bojite te deklice in njenih igrač?
Nekaj čudnega in grozljivega. –Ste pogledali pregloboko v kozarec?
Madeline, poglej. –Ni tako ime nadlasici?
Na kaj inštruirate? –Inštruiram? –Ja, na kaj inštruirate?
Oprostite ... –Napačna beseda. Povej, ljubica.
Tisto je moj oče. –Prav, pojdi in pazi nase.
Bom. Hvala, gospod policaj. –Hvala tebi. –Hvala, klicaj.
Moje dovoljenje. Mi ne verjamete? To je potrdilo o izvrstnosti ...
Tudi jaz sem imel tak izraz na obrazu. Videla ste jih, kajne?
Bila sta priči nečemu nenavadnemu, kajne? –Kaj sva videla?
Govorečega medveda. –Ničesar nisem videl.
Govoril je. –Ni. –Zapišite. Tudi pujs je govoril.
Voljno. –Vsi vemo, zakaj smo tu.
Nihče noče, da Kovčki Winslow potone,
zato moramo sprejeti težke odločitve.
Z Robinom sva ves vikend neumorno delala iskala rešitev,
a nočem prevzeti vseh zaslug, zato naj rešitve predstavi Robin.
"V tej škatli ne bomo nikoli našli Christopherja Robina."
Vidiš druge? –Ste tam? Kako ste?
Mračno, turobno. Pustite me tukaj.
Ne zapusti nas. Tiger! Dvigni! –Držim te, Pujsek.
Ne skrbi. Tigri so močni.
Bodite potrpežljivi. Kmalu bomo tam.
Kaj to pomeni? –Naj se ne premikamo iz te zelo varne škatle.
Tigri se ne znamo ne premikati. Povedati ji moram.
Madeline! Priščipnil sem si rep. –Pu, si slišal?
Nič ne slišim, ker mi kruli v želodčku.
Jaz nas bom spravil ven. –Madeline je rekla, naj bomo potrpežljivi.
Dobra novica je, da sem našel rešitev, ampak ne bo lahko.
Znižati bomo morali splošne stroške in poiskati najcenejše dobavitelje.
In padle bodo žrtve med delavci. –Govori o meni. –Verjetno. –Ojej.
Žrtve so nujne, Robin. Samo pokažite nam predloge.
Vse piše v mojih papirjih.
Pisal sem jih na hitro, zato prosim za razumevanje.
Samo trenutek.
Robin?
Če ne rešimo težave, bomo morali zapreti podjetje.
Kaj imate?
No ... Gospod, mislim, da sem ...
Oprostite. Vaša žena je zunaj. Ne more najti Madeline.
Dame in gospodo, stopiti moram ven. Oprostite.
Kaj hudiča se greste?
Odtrgal mi ga boš. –Noben rep ni večen.
Poskakujte z mano. –Pazi, Tiger. Mogoče bo še huje.
Še nikoli se ni zgodilo nič slabega zaradi poskakovanja.
Vedno huje je.
Kje je? –Nekje med tem koncem in postajo. Čisto sama je.
"Ekspozicija?" Ni sama. –S kom pa je?
Hočem domov. –Vse bo v redu. Ne bomo več trkali ob stvari.
Robin je bil relativno dober človek.
Škoda, da je znorel. –Ojej.
Tigri so krasni, ker imajo glavo iz gume, na zadnjici pa vzmet.
Rep, vrnil si se. Okus ima po mleku.
Pretvarjal sem se, da se borim s slovonom, a se nisem.
Se slišiš? Daj odpoved. –Mislim, da so me že odpustili.
Vse se bo rešilo, Pujsek. –Nikoli ne bomo našli Christopherja.
Kaj, če koga vprašava, ali je videl medveda, tigra in osla?
Dragi, oni ne obstajajo. –Ne skrbi. Vse to je del načrta.
Samo skočiti moramo v neznano.
V ponedeljek bom poklicala dr. Cunninghama. Če boš počival ...
Christopher! –Tiger! Sivko!
Pujsek! –Moj načrt je deloval. Ne vem, kako mi je uspelo.
Ti si gotovo žena Christopherja Robina. Kako si?
Av, moja rit.
In to. Kaj je to? Nekakšna medalja?
Vudu emblem? –Norost se pojavlja v mnogih oblikah.
Nisi tudi ti delal na tem? Nimaš kopije?
Jaz imam drugačno rešitev. –Poslušam.
Za začetek odpustimo cel oddelek za učinkovitost.
Pojdimo. Kje je Madeline? –V tovornjaku, proti nadlasici gre.
Nadlasici? Winslow!
Pelji v Winslow. Madeline bo tam. –Vozim.
Kje so drugi? –Verjetno so šli na svojo "ekspozicijo."
Še dobro, da so pustili pomembne papirje.
Takoj jih morava odnesti očetu. Pridi, Pu.
Christopher? –Ja? –Je to govoreči osel? –To je Sivko.
To je moja žena Evelyn. –Zdravo, moja žena Evelyn.
Zdravo, govoreči osel. Kako si? –Raje ne sprašuj.
Uspelo nama je, Pu!
O, ne!
O, Pu. –Ubogi Christopher.
Žal mi je, Madeline. –Madeline! –Christopher Robin! –Očka!
Hvalabogu, da smo te našli.
Si v redu? –Izgubila sem tvoje papirje. Zelo mi je žal.
Madeline ... Ljubica, to ni pomembno.
Pomembno je, da si ti v redu. Papirji niso pomembni.
Ampak tvoje delo je zelo pomembno. Mislila sem, da me,
če ti prinesem papirje, mogoče ne boš poslal v internat.
Nekaj mi je uspelo rešiti.
Ljubica ... Motil sem se glede dela.
Motil sem se glede vsega, in zelo mi je žal.
Bil sem oče z zelo majhnimi možgani.
Izgubil sem se, Maddy, in kmalu bi izgubil tudi tebe.
Svojo najdragocenejšo ljubezen.
Nočem, da odideš. Ni ti treba v internat,
lahko ostaneš z nami. Nikoli ti ne bom pustil oditi.
In vsak večer ti bom prebral pravljico. –To bi mi bilo všeč.
Ampak od zdaj naprej bom jaz izbirala pravljice. –Prav.
Na smrt si naju prestrašila.
Še ena katastrofalna ekspozicija. –Kaj pa vem, Sivko.
Odvisno, kako gledaš na stvari.
Ljubica, ti si genij.
Pridite. –Pa gremo spet na pot. –Pridite, ni še prepozno.
G. Robin?
Pridite! –Ta tla bi bila dobra za poskakovaje.
Vrnili ste se. Hvalabogu.
Stojte. Imam odgovor.
Upam, da nismo čakali zaman. –Niste.
Odgovor na vse vaše težave ... Je nič.
Nič? –Nič ne nastane iz ničesar.
Motite se. Ko počnemo nič, se pogosti izcimi nekaj najboljšega.
Znorel je. –Kaj se zgodi, ko so ljudje prosti?
Ničesar ne počnejo. Odpravijo se na počitnice.
In kaj potrebujejo ljudje, da gredo lahko na počitnice?
Prtljago, g. Winslow! Zaposlujete na tisoče ljudi.
Če jim omogočite plačan letni dopust ... –Plačan?
Trenutno oskrbujete le bogataše.
Vidite?
Pa poglejte zdaj.
Če bi si vsi lahko privoščili počitnice,
bi na tisoče ljudi hodilo na podeželje, jezera, plaže,
vsi s kovčki Winslow.
Če spustimo cene, si jih bodo lahko vsi privoščili.
Super. Naše krasne plaže bodo polne sodrge,
gramofonov in steklenic mošta. –Počakaj malo, Giles.
Oče, prosim te. Kvasi neumnosti. –Ne preseneča me, da ste to rekli.
Zakaj?
Ker ste nadlasica. –Tako torej izgleda nadlasica.
Kaj je nadlasica? –To je potuhnjena mala zver,
ki druge sili, da delajo zanjo,
in upa, da bomo pozabili, kaj je pomembno v življenju.
Naše družine, naši dragi prijatelji.
Ljudje, ki nas imajo radi, ki jih imamo mi radi. Prišli smo ...
Prišel sem vam povedat, da se ne bojimo več slovonov in nadlasic.
Sfecljalo se mu je. –Misliš? Pogovorimo se o slovonu.
Kaj si počel med vikendom, Giles?
Kaj? Jaz?
Rekel sem ti, da sem delal.
Nisem še slišal za nadlasico, sin,
a sodeč po opisu, si to ti. –Jaz? –Usedi se, Giles.
Čestitam, Robin. Rad bi, da takoj začnete delati na tem.
Najlepša hvala, gospod. Komaj čakam.
Toda najprej bom nekaj časa z družino počel nič.
Kajti ko počnemo nič, to vodi v nekaj najboljšega?
Sem se dobro izrazil? –Blizu. Pripravljeni?
Sivko.
Zdaj smo pripravljeni. Pojdimo. Gremo na počitnice.
Tisti osel je buljil vame. –Osel je buljil vate?
Tebi se je sfecljalo.
Lepo je biti doma.
Pa že. Vreme je prelepo.
Ljubo doma, kdor ga ima.
Kje ste bili? Ravno sem hotel organizirati iskalno akcijo.
Zdravo. –Kdo je to, mama? –To je deklica.
Mislim, da je to tista Madeline.
Christopher Robin! Pripeljal si gostji.
Dobrodošli v stoletni Hosti. –Zajec, prinesi čaj. –Prosim?
Tega ni v Lon Donu.
Hodi proti severu, Christopher.
Sova, boš čaj? –Tistega, ki ga imam rada? –Boš ali ne boš?
Nesel ga bom Puju. –Pokazal ti bom, kako se poskakuje, Madeline.
Skakljala boš zelo visoko.
Skoraj tako dobra si kot jaz.
Tiger, ne previsoko. –Hvala, moja žena Evelyn.
Kako si vedel?
Christopher Robin, kateri dan je danes? –Danes.
Moj najljubši dan. –Tudi moj, Pu. Tudi moj.
Včeraj, ko je bilo jutri, je bilo zame preveč dneva.
Ti medvedji trap.
"Konec"
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: www.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production